Olipa kerran pieni tyttö, juuri kuin sinä, hänellä oli samanlaiset-
-hiukset ja silmät kuin sinulla.
Hän seurasi pilveä ja opetteli lentämään.
Kun kukaan ei ollut nähnyt häntä aikoihin, luultiin hänen kuolleen.
Sitten pidettiin hautajaiset.
Tytö pystyi näkemään omat hautajaisensa taivaasta-
-ja hän näki ettei kukaan itkenyt.
Hän tiesi että isä ja äiti eivät rakastaneet häntä.
Niinpä hän jäi ylös taivaaseen eikä tullut koskaan enää alas...
Siihenkö se loppui?
Niin.
Me olemme Neuvostoliiton pioneereja ja meitä on miljoonia.
Näettekö liput?
Ne kantavat tuulessa Leninin ihannetta.
Voisinko saada palloni takaisin?
Tämän pallon... tarkoitatko että tämä on sinun pallosi?
Joo. Minä sain sen äidiltä synttärilahjaksi.
Äitisi... syntymäpäiväsi... Oma pallo...
Sinulla on onnea kun sinulla on äiti.
Monilla kavereillasi ei ole sellaista onnea.
Täällä me olemme kaikki samanlaisia.
Me emme voi sanoa että jokin on "sinun", tai "hänen" tai "minun".
Äitisi teki väärin ostaessaan lahjoja.
Minun täytyy jutella hänen kanssaan.
Sinä voit nyt istuutua.
Et sinä! Sinulla on siivousvuoro tänään.
Huora...
Huora!
Tonja, miksi sinä itket? Huorat eivät itke.
Lopeta tuo kitinä. Ei enää kyyneleitä.
Tule tänne.
Tonja...
Sinä olet ainoa...
...ainoa joka todella ymmärtää.
Nuo muut pelkäävät minua, mutta sinä et pelkää.
Sinähän tiedät miten paljon minä sinusta välitän, vai mitä?
-Mitä sinä näytit Kolya-ystävällesi? -En mitään.
Minä näin sinut, sinä tiedät, koska punastuit... juuri kuten nyt.
Salaisuus maksaa, se on ihan oikein.
Ota ne, ne ovat sinun.
Näytä minulle. Anna minun katsoa onko se rahan arvoista.
Onko tämä ensi kerta kun sinä näet oikean miehen?
Pelkäät? Mutta pidät siitä myös, vai mitä?
Sinä voit koskea siihen jos haluat.
Anna minulle kätesi.
Hän haluaa olla sinun ystäväsi.
Hän pitää sinusta, ja hän kaipaa sinun kosketustasi.
Hän suurenee...
Jos sinä käsittelet häntä oikein hän voi tehdä mitä tahansa.
-Mitä sitten, myös lentää? -Niin, lentääkin.
Jos sinä olet todella rohkea, niin saat lentää hänen kanssaan.
-Voiko hän puhua myös? -Ei, hän ei puhu kenellekään.
-Hän ei luota keneenkään. -Eikö edes minuun?
-Ei... no, sinuun tietenkin. -Tee niin että hän puhuu.
Odota vähän.
-Anna hänen tulla suureksi. -Hän ei voi puhua kuolleena.
Valitan, Andrej Romanovich, mutta Tonja väittää että sinä...
...niin, että sinä olet yrittänyt raiskata hänet.
Toveri. Minä olen kiintynyt Tonjaan.
Jostain kumman syystä seksi kiinnostaa häntä liikaa.
Se että hän syyttää raiskauksesta minua, viittaa siihen vai mitä.
Tonja, mikä on vialla?
Kuinka sinä voit keksiä noin kamalaa, eihän se ole viisasta?
Minä en keksi! Katso hänen kättään! Minä pistin häntä.
Muut opettajat ovat saaneet hänet minua vastaan, se on varmaa...
Salaliitto, sitäkö sinä tarkoitat?
Sinä veit sanat suustani.
Me olemme kaaoksen partaalla, meidän hyvien kommunistien-
-on tehtävä jotain ennen kuin on liian myöhäistä.
Näytä minulle kättäsi, toveri Evilenko.
Minä teeskentelen että en kuullut tuota, toveri.
Ei, minä teeskentelen etten kuullut tätä.
Odotan eroanomustasi tunnin sisällä, toverin Evilenko.
Andrej! Kiiruhda tai muuten myöhästyt koulusta.
Minä en mene enää kouluun, Fenja.
Minä kerron myöhemmin kun olet tullut töistä kotiin.
Ei, Papocka kerro nyt...
Minä olen huomannut erään asian... Rehtori on salaliitossa.
Mitä! Surinov?
Kurkkua myöten.
Eräänä päivänä minä kysyin pojilta mitä kommunismi on...
Ja Tablinova vastasi:
Hän sanoi: "Kommunismi on yhteiskuntamalli jossa kaikki ovat"-
-"tasa-arvoisia, mutta se on utopiaa, mahdoton unelma..."
-Oletko kuullut moista? -Mitä sinä aiot tehdä?
Minä sanoin Surinoville että jos hän sallii antikommunismia-
-luokassa, minulla ei ole muuta mahdollisuutta kuin erota.
-No, mitä hän siihen sanoi? -Se peijakas hyväksyi sen.
Ei, tämä on mahdotonta. Sinun täytyy puhua puolueen kanssa.
Minä aion, mutta minun pitää olla hyvin varovainen.
Andrej, kuuntele minua, sinä et voi antaa periksi nyt.
Sinun täytyy kertoa puolueelle miten vakavaa tämä on.
Miksi sinä et kirjoita heille? Sinä olet hyvä siinä.
Mene nyt. Sinä et saa myöhästyä.
-Oletko sinä odottanut kauan? -Minä myöhästyin bussista.
-Mikä sinun nimesi on? -Larissa.
Larissa, minä lyön vetoa että sinä olet yksitoistavuotias.
Niin olen.
Minä ymmärrän että sinä ihmettelet kuinka minä voin tietää.
Niin.
Se on helppoa. Minä opetan pikku tyttöjä kuten sinä. Olen opettaja.
Anna minun arvata... Sinä sait huonon todistuksen tänään.
-Kuinka sinä voit tietää sen? -Hyvä opettaja tietää kaiken.
Äitisi ei kai ylpeile kun sinä tulet myöhään kotiin-
-huonon todituksen kanssa.
Larissa, älä itke.
Kuulepas. Minä voin ajaa sinut kotiin. Autoni on tuon puun takana.
Tule nyt.
Fenja, minä menen ulos. Minä en jaksa katsella tätä menoa.
-Minä tulen pian takaisin. -Tietysti rakas.
Oletko sinä Evilenko Andrej Romanovich?
-Olen. -Minä tulen suoraan Moskovasta.
-Moskovasta? -Minun piti jättää nämä.
Kirjeeni?
Mitä he pitävät kirjeistäni Moskovassa?
Monetkaan eivät ajattele niin kuin sinä nykyään.
Minä olen kommunisti ja tulen kuolemaan kommunistina.
Minä olen jo menettänyt työni ihanteideni takia.
Meillä on virka sinulle. Päältä päin normaali työ, mutta teet sitä meille.
-Kuka te oikein olette? -Minä olen kenraali Tabakov.
KGB?
Juuri nyt tarvitsemme tovereita joihin voimme luottaa.
Ja minä luulen että me voimme luottaa sinuun.
Pomosi on Bagdasarov, hän työskenteli meille-
-mutta nyt hän on mennyt Gorbatjovin puolelle.
Me tarvitsemme todisteita siitä että hän varastaa.
Voitko sinä järjestää sen?
Minä teen parhaani.
Hyvä.
Jos tulee ongelmia, niin ota minuun yhteyttä välittömästi.
-Mikä sinun nimesi on? -Pavel Aleksandrovic.
Minä lyön vetoa että sinä lintsaat koulusta tänään, vai mitä?
Minä olen saanut vapaata.
Jos sinä olet saanut vapaata, niin miksi sinulla on kirjat mukana?
Rauhoitu Pavel. Sinun ei tarvitse pelätä minua. Minä en sano mitään.
Minä mietin mitä sinä aiot tehdä kun konduktööri tulee?
Se ei tule auttamaan paljon.
Tiedätkö että hänellä on lista kaikista jotka eivät ole koulussa?
Rauhallisesti, istu!
Haluatko jäädä junasta? Seuraava asema on puolen tunnin päästä.
Kaikkeen on olemassa ratkaisu.
Tee näin, mene vessaan ja odota. Lukitse ovi.
Niin pian kun konduktööri on mennyt minä annan merkin.
Minä koputan kolme kertaa.
Krimi Neljä vuotta myöhemmin
Minun pikku peikkoni!
Prinsessani...
Kuka se on? Äiti...
Oleg!
"Metsähirviö", oletko kuullut puhuttavan siitä?
Miehestä joka murhaa lapsia? Olen kuullut.
Eikä vain lapsia. Myös naisia. Jos he ovat tarpeeksi nuoria.
-Kuinka monta hän on murhannut? -Monestako sinä olet kuullut?
Kolme tai neljä, luulisin...
Yksi joka kolmas kuukausi. Mutta hän on selvinnyt ja määrä kasvaa.
Kuinka monta?
22. Ja pahinta on ettei meillä ole todistajia eikä johtolankoja.
Ei mitään.
Hän vaihtaa paikkaa koko ajan, ja iskee kaikkialla.
Olin äskettäin Leningradissa. Siellä hän tappoi pikku tytön.
Oletko varma että se on sama henkilö?
Sinun olisi nähtävä mitä hän tekee heille... Se on murhaa pahempaa.
Ensiksi hän raiskaa heidät, sitten hän silpoo ja syö heidät.
-Syö heidät? -Niin.
-Miksi juuri minä? -Siihen on monta syytä.
Anna minulle yksi. Hei rakas!
-Koska sinä olet puolueen jäsen. -Mutta monet tutkijat ovat sitä.
Ei nyt enää, valitettavasti. Sitä paitsi sinä olet paras.
-Anna minulle joku muu syy. -No yksi joka tuntuu oudolta.
-Ja mikä se on? -Perheesi.
Mitä minun perheeni tähän kuuluu?
-Mikä sinun tyttäresi nimi on? -Miriam...
Hänenlaisensa tytöt ovat nyt vaarassa, hyvä Vadim Timurovich...
Leikitäänkö? Kyllä?
Evilenko... Miten raportit sujuvat?
Paljon matkustusta ja tutkimista ilman mitään tulosta.
Mitä sinä teet nykyisin?
Murhaat ylitöiksesi, ehkä?
Minä autoin ystävääni lahtaamaan sian aikaisin tänä aamuna.
No jaa, mutta älä ole niin itsekäs ensi kerralla.
Se on tyttäreni! Päästäkää minut!
Irina! Irina!
Onko spermasta jälkiä?
-Täytyy ottaa oksa ulos ensin. -Tee se. mitä sinä odotat?
-Minä olen yrittänyt. -Etsi joku apuun.
Minä ajattelin että me ehkä voisimme siirtää häntä näin.
Lasketko leikkiä? Hänen äitinsä on täällä.
Hän seisoo tuolla puun takana.
Haluaisitko nähdä tyttäresi lävistettynä kuin eläin?
Olet oikeassa.
Spermatesti ei ole niin tärkeä. Moni kuuluu samaan ryhmään.
Murhaajan sperma on ainoa johtolanka, tri Amitrin.
lrrottakaa oksa ennen kuin tulee pimeää.
Mikä hänen nimensä on?
Irina Radinova... Vain 12-vuotias. Näyttää vanhemmalta vai mitä?
Pyydä joku Amitrinin avuksi. Sano hänelle että pitää kiirettä.
Nikitin! Auta Borista!
Äiti...
-Onko hän tunnustanut? -Ei vielä.
Mutta hänen Kalashnikovinsa löytyi uhrin läheltä.
Hän näyttää nuorelta... Kuinka vanha hän on?
Kaksikymmentäyksi.
-Nimi? -Nosov... Vladimir Nosov.
-Asevelvillinen? -Ei, ammattisotilas.
-Kuinka kauan? -Kolme vuotta...
Äiti...
Minä tiedän ettet sinä tappanut poikaa, joten älä ole huolissasi.
Äiti...
Tiedän että sinä olit siellä, joten sinun on täytynyt nähdä jotain.
Olenko oikeassa?
Näitkö sinä murhaajan?
Hiljaa!
Minä tuon murhaajan tänne, sinun tarvitsee vain osoittaa häntä.
Alatko sinä siihen... sulje vain silmäsi.
Hyvä.
Frolov, Ramenski, aloittakaa!
Kuunnelkaa! Asettukaa riviin. Hakekaa penkit.
He eivät voi nähdä sinua.
Onko hän tuolla?
Voitko näyttää hänet?
Onko se hän?
Minä tarvitsen jotain isompaa kuin tämä.
Se on aika lailla isompi kuin aivosi joka tapauksessa.
Katso näitä kuvia.
Nimi, sukunimi ja isän nimi...
Aron Richter. Isän nimi oli Abraham.
-Juutalainen? -Kyllä.
-Ammatti? -Minä olen lääkäri.
Täällä lukee että sinä olet heikkona lapsiin.
Niin, minä pidän lapsista. Toivon että olisi ollut omia lapsia.
-Siihen tarvitaan vaimo tri Richter. -Tiedän.
Sinä et voi saada vaimoa tai lapsia, koska olet homo, vai mitä?
Minä tunnen useita homoja joilla on vaimo ja lapsia.
1975 sinut tuomittiin kun olit käpälöinyt poikaa elokuvissa...
Kuulostaako hälyttävältä?
Teillä tulee olemaan vaikeaa löytää häntä.
Tiedetään. Kukaan normaali ihminen ei tekisi sellaista.
Painvastoin. Se voisi olla kuka tahansa-
-minä... sinä... hän... Kuka vain.
-Hän on pedofiili ja kannibaali. -lhminen on julma eläin.
-Voiko kuka vain tehdä tällaista? -Kaikki voivat kyetä tällaiseen.
Selitä!
Selitys? Se on helppoa.
Ennen olimme lammaslauma, nyt olemme susilauma.
Oletko kirurgi, tri Richter?
Olen, teoreettisesti. Mutta minä en ole koskaan leikannut ketään.
Tämä mies on paljon taitavampi kuin minä.
-Mikä on sinun alaasi? -Psykoanalyysi.
-Oletko sinä psykiatri? -En, olen psykoanalyytikko.
Mitä eroa siinä on?
Psykiatrit lähettävät tavallisesti potilaat hoitoon. Minä en lähetä.
-Mihin sinä lähetät potilaasi? -En mihinkään. He tulevat kotiini.
-Millaista käsittelyä he saavat? -He puhuvat. Minä kuuntelen.
Kiitos. Tuonne noin, sitten voit mennä.
-Minä olin kotona vaimoni kanssa. -Vain te kahdestaan?
-Älä kutsu minua toveriksi. -Miksi minä en saa sanoa toveriksi.
Ammatti?
Minä kysyin miksi en saa kutsua sinua toveriksi!
Minä teen täällä kysymykset.
Etkö sinä käsitä, ilman kommunismia sinua ei olisi!
Minä kysyin mikä sinun ammattisi on!
Minä olen puolueen jäsen. Vaadin saada puhua päällikkösi kanssa.
Puolueella ei ole mitään vaikutusvaltaa täällä.
Älä tee tätä pahemmaksi. Anna minun puhua päällikkösi kanssa.
Onko siinä jokin ongelma?
Minä luulin ettei olisi rikollista olla kommunisti.
Minä olen myös kommunisti. Jatkammeko nyt kuulustelua, toveri?
-Siksi minä olen täällä. -Ammatti?
Minä olin opettajana Kievissä. Nyt työskentelen rautateillä.
Ja mitä sinä teet rautateillä?
-Tarkistan rataa, lippuja... -Outo ammatti, voisi luulla?
Ei se ollut minun vikani. He pakottivat lopettamaan koulun.
-Ketkä? -Perestroikaporukka.
-Miten he ovat sekaantuneet? -Sota on käynnissä.
On aika valita puolensa.
Täällä lukee että isäsi Roman Evilenko kuoli pakkotöissä.
Niin.
Isäni kuului Kansan Vihollisiin.
Hän sai mitä ansaitsi. Olen iloinen kun emme koskaan tavanneet.
Silloin voin kertoa että heidät on vapautettu syytteestä,-
-ja heitä kutsutaan nyt "satlinismin uhreiksi".
Kaksi vuotta sitten Irina Zubokova syytti sinua raiskausyrityksestä.
Hän oli prostituoitu. Lukeeko sekin sinun pikku kirjassasi?
Ei tietenkään.
Nykyään valta on varkailla ja huorilla.
Voit mennä. Ensin verhon taakse ja sitten jätät spermanäytteen.
-Minä pelkään etten voi. -Miten niin et voi?
-Turhaa. Mitään ei tapahdu. -Voisitko hieman selittää.
-Ei se toimi. -Olethan kai naimisissa.
-Minä en voi ymmärtää yhteyttä. -Entä nainen jota yritit raiskata.
Hän vain sanoo niin. Hän valehtelee.
Selvähän se, jos huoran sana painaa enemmän kuin minun...
Saamme pian tietää mitä sanasi painaa. Nyt olet pidätetty.
Hyvää iltaa rouva Evilenko. Vadim Lesiev syyttäjävirastosta.
-Voimmeko jutella sisällä? -Me voimme puhua tässä.
Minulla on arkoja kysymyksiä. Minusta on parempi olla sisällä.
-Miksi olette vanginneet mieheni? -Miestänne epäillään murhasta.
Sinä tarkoitat että Andrej on tappanut jonkun. Kenet?
-On tapahtunut useita murhia. -Todellako? Kuinka monta?
-Lukumäärä ei ole tärkeä. -Minusta lukumäärä on tärkeä.
Kuinka monta murhaa teiltä on jäänyt selvittämättä?
Minä pelkään että minun täytyy kysyä seksuaalisesta suhteestanne.
Me emme välitä seksistä. Kaikki seksi kaikkialla on vastenmielistä.
Ymmärrän. Mutta olette naimisissa ja oletan että teillä on seksiä.
Ei ole.
-Teillä ei siis ole seksisuhdetta? -Ei.
-Mistä alkaen? -Emme välitä seksistä, sanoin jo.
Ettekö koskaan halunneet lapsia?
Opettajana Andrejlla oli monta lasta. Kaikki rakastivat häntä.
-Entä omat lapset. -Mitä omilla lapsilla tarkoitetaan?
Kommunismissa kuuluvat lapset kaikille ja kaikki vastaavat heistä.
He eivät pyytäneet päästä maailmaan.
Haluatteko kertoa miksi te menitte naimisiin?
Siksi että Andrej ja minä olemme aina rakastaneet toisiamme.
Mitä sinä teet?
Kuka hän on?
Sinun korkein pomosi. Anna hänen vain tietää että minä olen täällä.
-Hyvää huomenta. -Hyvää huomenta.
-Joko olemme saaneet vastauksen? -Kyllä.
Useimmat epäillyt kuuluvat samaan spermaryhmään kuin murhaaja.
23 kolmestakymmenestä. Ulkopuolelle jää vain 7.
-Neljä täytyy päästää vapaaksi. -Kolme. Yksi on jo päästetty.
-Kuka? -Evilenko.
Kaksi KGB:n miestä haki hänet eilen iltapäivällä.
-Toimiiko hän siis KGB:n kanssa? -Siihen he eivät halunneet vastata.
Muistatko sinä minut?
Valitettavasti kyllä.
Onko se mies jota minä etsin kiinnostava?
On, ja on harmi ettei hän ole potilaani.
Luuletko sinä että hän on hullu?
Voitko kertoa kuinka monta hän on tappanut?
Kaksikymmentäyhdeksän.
Kaksikymmentäyhdeksän?
-Kuinka pitkän ajan kuluessa? -Viidessä vuodessa?
-Kuinka olet aikonut löytää hänet? -Kuka tietää? Ehkä sinun avullasi.
-Minun, ja auttaisin poliisia? -Minä en ole poliisi. Olen tuomari.
Jos sinulla ei ole enempää kysymyksiä niin...
Kuten haluat. Minä olen poliisi! Sinun täytyy auttaa minua!
Sitäkö sinä haluat?
Minä toistan kysymyksen. Uskotko että hän on hullu?
Vastaus on kyllä. Hän on psyykkisesti sairas.
-Kuinka sinä voit olla noin varma? -Koska hän on himomurhaaja.
-Onko sairaudella nimeä? -Skitsofrenia.
Skitsofrenian takana on aina identiteettikriisi.
Neuvostoihminen samaistuu vain kommunismiin.
Kuoleman välttämiseksi hänen itsesuojeluvaistonsa herää.
Hän takautuu kannibalismiin, aivan kuin aikojen alussa.
-Tarkoitat että kaikki ovat sairaita? -Koska kaikki mielisairaalat ovat-
-taynnä henkilöitä joilla on poikkeavat näkemykset-
-minä oletan että todelliset hullut ovat sairaalan ulkopuolella.
Uskotko että hän toimii omin päin?
Kyllä.
Ja hän on paljon yksin. Hän on kai jotain aivan erityistä.
-Sinä vaikutat lumoutuneelta. -Tietysti, etkö sinä ole?
Minä haluan vain saada hänet kiikkiin.
Ja...
...mitä sinä tulet tekemään hänelle?
-En mitään. Sen päättää oikeus. -He tuometsevat hänet kuolemaan.
Toivottavasti.
Te ette ymmärrä häntä,vaan tapatte hänet ja kaikki muut.
-Ketkä muut? -Niitä tulee lisää, uskokaa pois.
Pilattuja miehiä on miljoonittain. Sairaita, hulluden rajoilla.
Sinä ja minä sitten... teemmekö yhteistyötä?
Emme.
Sinä haluat hänet kiinni yhtä paljon kuin minäkin.
Niin.
-Mutta ninä haluan hänet elävänä. -Miksi?
Sen minä olen jo sanonut.
Maata uhkaa iso epidemia. Hän on virus.
Tappakaa hänet, niin ette ikinä löydä hoitokeinoa.
Haloo! Hän on täällä... Se on sinulle.
-Uskomatonta! -Mikä niin?
Katso, ei naarmuakaan, nappiakaan ei puutu. Ei mitään.
-Kuin hän olisi riisuuntunut itse. -Jo täydessä työssä, huomaan.
Minä en ole alkanut yhtään mitään.
Voidakseni työskennellä on minun saatava lisää tietoja.
-Okei. -Mitä okei?
Sinä saat pääsyn kaikkeen informatioon mitä tarvitset.
Toveri Bagdasarov!
Minä haluan vain sanoa että olen vakuuttunut syyttömyydestäsi.
Minä tiedän että raportoit minusta. Mutta sinä teit vain velvollisuutesi.
Kyllä, toveri Bagdasarov.
Mutta olisi hyvä jos puoltaisit minua jossakin.
Luonnollisesti. Minä katson mitä voin tehdä.
Minä en tiedä miten voisin kiittää sinua.
-Älä välitä siitä... -Kiitos, kiitos...
-Mitä hän sanoi sinulle? -Ei mitään...
Hän yritti vain lahjoa minut hiljaiseksi.
Kiitos.
Onko sinulla kumia?
Jos haluat tehdä sen ilman kumia, niin se maksaa enemmän.
Minä en halua mitään, neiti Zubova. Minä haluan vain puhua.
Kuinka sinä tiedät minun nimeni?
-Mikä sinä olet? Kyttä vai homo? -Sekä että, neiti.
Ei, sinä et ole kyttä. Olet liian kohtelias. Etkä sinä ole homokaan.
Mutta se on totta.
Kuinka sinä ilmiannoit hänet? Et tiennyt edes hänen nimeään.
Tiedätkö kuinka kauan minä etsin häntä?
Minä tapasin hänet aseman edessä. Sitten oli kuin olisin pyörtynyt.
Luulen että hän hypnotisoi minut. Äkkiä minä makasin sängyllä.
Hän seisoi edessäni partaveitsi kädessään.
Minä huusin. Onneksi naapurit kuulivat sen ja hän häipyi tiehensä.
Luuletko että hän hypnotisoi minut?
Mitä sinä teet kun tyttö lähtee tiehensä?
Mitä sinä tarkoitat? Hänhän on lapsi.
Tyttö kasvaa. Lähtee kotoa, menee naimisiin. Mitä sinä silloin teet?
Minä lohduttaudun sinun kanssasi.
Samppanja on tarjolla!
Hienoa!
Minä haluan kohottaa maljan lapsillemme.
Suojelkoon luoja heitä jos hän on olemassa...
Ja suojele heidän nuorta, haurasta elämää...
Hei, tohtori Richter.
-Mitä sinä täällä teet? -Olen etsinyt sinua useita päiviä.
Minulla ei ole mitään uutta eikä tule kai olemaankaan.
-Jos sinä et etsi oikeasta paikasta? -Ei ole mitään oikeaa paikkaa.
En usko että löydämme häntä koskaan.
Koska minä en ole varma että kyseessä on vain yksi mies.
Se on ainoa varma asia mikä meillä on.
Se ei ole perusteltua. Liian monta uhria, liian monta murhaa.
-Täytyy olla useita murhaajia. -Olemme puhuneet vain yhdestä.
Sinä kuvasit hänet joksikin aivan erikoiseksi.
Sanoin myös että meitä uhkaa epidemia. Emme voi tehdä mitään.
-Hän voi olla kuka tahansa. -Niin.
Olet luultavasti oikeassa, se voi olla kuka tahansa.
Ehkä myös yksinäinen vanha mies-
-joka istuu ja katselee lapsia ja runkkaa pimeässä.
Hei.
Mikä sinun on?
Andrej!
Andrej...
Lopultakin! Minä olen etsinyt sinua koko elämäni.
Minä tiedän miltä sinusta tuntuu, koska...
Koska...
Koska minä olen sinun isäsi, Andrej.
Tule.
Tule nyt.
Tule isän syliin.
Tule poikani.
Minä tiedän miten paljon olet kaivannut minua.
Mutta nyt minä olen täällä.
Minä pyydän sinua, tule tänne.
Isäsi...
Poikani, isäsi on ylpeä sinusta.
Emme ole jutelleet aikoihin. Minä tiedän, se on minun vikani.
Minä tiedän kuinka paljon sinä olet kaivannut minua.
Minä tiedän mitä sinä olet saanut kärsiä.
Mutta nyt minä olen palannut, enkä jätä sinua enää koskaan.
Minä lupaan...
En koskaan, Andrej.
Minä olen niin pahoillani...
Näin lapsen kuolevan... silmieni edessä.
Hän kuoli.
Se ei ollut minun vikani.
Hän kuoli...
Se ei ollut minun vikani.
Kyllä se on hän.
Me jahdattiin murhaajaa vuosia ja hän löysi tämän parissa viikossa.
Mariam...
Ei... ei! Mariam.
Hyvä luoja, Mariam.
-Oletko sinä kunnossa? -Oletko sinä hullu!
-Mitä nyt? -Etkö sinä näe verta?
-Nenästä on vuotanut verta. -Meidän pitää viedä hänet hoitoon.
Minä olen jo ollut siellä. Mikä sinulle tuli?
En voi tajuta sitä...että juuri sinä ajat takaa sitä hirviötä.
Mitä sinä siitä tiedät?
Lastenmurhaaja joka syö uhrinsa? Kaikki tuntevat hänet.
Nyt on toiset ajat. Te ette voi enää salata kansalta kaikkea.
Olen samaa mieltä. Siksi teen kaikkeni kertoakseni siitä kaikille.
-Kaikille paitsi omalle vaimollesi? -Minä kerron nyt, vai kuinka?
Ja sinä tiedät ettei minun pitäisi. Teen sen rauhoittaakseni sinua.
Tajuatko millaisiin vaaroihin sinä altistat meidät?
Luuletko ettei hän tiedä että sinä jahtaat häntä?
Minä en tunne häntä. Minulla ei ole aavistustakaan kuka hän on.
Onko päähäsi koskaan pälkähtänyt että hän saattaa tuntea sinut?
-Sitä en ole koskaan ajatellut. -Sinä valehtelet-
-Muuten et olisi huutanut niin. -Minä tajusin juuri silloin...
Kun näin Mariamin veren.
Sinun on luotettava minuun.
Minä luotan sinuun. Minä luotan sinuun aina, eikö niin?
Mitä on tekeillä?
Rulana? Mihin te menette?
-Mitä on tekeillä? -Minä ymmärrän nyt.
Ymmärrät mitä? Miksi te lähdette?
-Minä tarvitsen sinua. -Niin, juuri siksi minä lähden.
Lähdetkö siksi että minä tarvitsen sinua?
En, vaan siksi että sinun täytyy vangita se mies.
Sinun täytyy ja sinä teet sen, rakkaani.
Mitä sinuä haluat? Jätä minut rauhaan.
En halua rahaa. Sinä pidät minusta. Olet vain vähän hermostunut.
Ole kiltti ja mene pois.
Ei tässä mitään. Minä teen sinulle oikein hyvän olon.
Älä liiku! Henkilöllisyyspaperit!
-Kuinka moni vartioi parakkeja? -Kaksikymmentä.
-Mutta neljässä 6 tunnin vuorossa. -Kyse on siis 80 miehestä?
Onko mahdollista ettei kukaan kuullut eikä nähnyt mitään?
-Sallitko että kuulustelen mihiäsi? -Miksipä ei.
Minä löysin tämän. Vappuna.
-Miten kauan hän on ollut kuollut? -Ehkä kolme, neljä päivää.
-Milloin saat tietää sen? -Kolmen tai neljän päivän päästä.
-Huvittaako se sinua, tri Amitrin? -Anteeksi. En kestä enää.
Haluan tulokset ruumiinavauksesta pöydälleni huomenna klo 8.30.
Huomio!
Ensimmäinen toukokuuta teidän alueellanne murhattiin nainen.
Siksi pidän teitä kaikkia vastuullisina.
Te vältätte oikeudenkäynnin jos muistatte kaiken epäilyttävän.
-Romanenko A. Aleksandrovich! -Minä kuuntelen.
Minä näin ehkä erään miehen joka tuli metsikkö 37:stä noin klo 19.00.
-Minä ehkä pysäytinkin hänet. -Ehkä pysäytit hänet?
-Väärin, sir. Minä pysäytin hänet. -Miksi käytit sanaa ehkä?
Miksi?... En tiedä...
Minä en muista siitä mitään...
Mutta minulla on se kirjoitettuna tänne.
Vappu 1990, klo 19.07... mies jolla on kasvot veressä...
Onko tämä sen miehen nimi?
Minä luulen niin.
Ja sinä et voi muistaa että olet nähnyt hänet?
Onnittelen, Vadim Timurovich... Minä tiesin että selviäisit siiitä.
Meidän pitäisi pidättää hänet aamulla kun hän lähtee talosta.
Minä odotan. Minä haluan napata hänet itse teossa.
-Sinäkö haluat taas yhden murhan? -36 tai 37... Se on yhdentekevää.
Emme saa kadottaa häntä siksi että meillä on kiire.
-Emme voi leikkiä ihmishengellä. -Sanotaan että vangitset hänet...
Mitä meillä sitten on?
Muistiinpano sotilaalta joka ei edes muista nähneensä häntä.
On meillä muutakin. Me kokoamme jatkuvasti todisteita.
Murha Kievin ulkopuolella sattuu yksiin Evilenkon käynnin kanssa.
Mitä se todistaa? Se on vain sattumaa. Se ei riitä todisteeksi.
Luulen että minulla on todisteita niin että saan hänet tunnustamaan.
Miksi hän tunnustaisi?
-Siksi että hän on sairas. -Mikä häntä vaivaa?
Hän on sairas psyykkisesti. Vain sairas mies tappaa ilman motiivia.
-Mitä sairautta luulet sen olevan? -Skitsofreniaa.
Minä en tiennyt että sinä luit psykiatriaa sivuaineena.
Annetaanko oikeiden lääkäreiden hoitaa diagnoosit?
Ja sillä aikaa teemme minun tavallani.
-Onko hän varmasti tuolla sisällä? -Me emme ole liikkuneet yhtään.
Te kaksi viette hänet suoraan kuulusteluun.
-Luulin että meidän piti odottaa. -Minä päätän. Tee niin kuin sanon.
Kenen idea tämä oli?
-Ajattelin pehmittää häntä vähän. -Ajattelit? Ulos vain!
-Anna minulle valkoinen takki. -Kyllä herra.
Evilenko.
Minä olen toveri Lesiev. Olen lääkäri.
Kuinka sinä voit?
Hyvin.
Älä ole levoton. He eivät pääse livistämään.
-Oletko sinä huolissasi? -Luonnollisesti.
-Mitä he ovatkaan tehneet sinulle. -Ei syytä huoleen, toveri.
He eivät tehneet minulle mitään. Ei kukaan voi tehdä.
Minä olen jo kuollut.
Kuulehan... Andrej... Sinä et ole vielä kuollut.
Mutta olet vaarassa. Kaikki tahtovat että kuolet tekojesi takia.
Minä voin auttaa sinua. Tiedän miten sairas sinä olet.
Jos haluat auttaa itseäsi, niin sinun pitää kertoa kaikki minulle.
Otetaan ihan alusta.
Minä synnyin Ekaterinburgissa 20 lokakuuta 1940.
Sinä aamuna aurinko oli musta... taivas oli musta ja oli kylmä sää.
He hylkäsivät minut.
-Hän pelasti minut. -Kuka pelasti sinut?
-Se ei ollut ihminen. -Mikä se oli?
Leijona.
Minä olin leijonan kidassa, mutten pelännyt.
Leijona vei minut metsään ja jätti sinne.
Mutta ennen kuin hän lähti... hän kehoitti minua valitsemaan.
-Minä valitsin kommunistin elämän. -Kuka leijona oli? Stalin?
Ei nimiä, toveri. Ei nimiä.
Leijona on kuollut. He tappoivat hänet.
-Ketkä sen tekivät? -Pelkurit.
He eivät tiedä että hän on nyt minussa. Häntä ei voi enää tappaa.
Sano se Gorbatjoville seuraavalla kerralla kun näet hänet.
Nyt riittää... Minä en voi kertoa kaikkea sinulle.
Jos olisit oikea kommunisti niin osaisit päätellä itse.
Riisu vaatteesi. Anna minun katsoa mitä he ovat tehneet sinulle.
He ovat tehneet rankkaa työtä. Onneksi mikään ei ole murtunut.
Sinä et ole lääkäri.
Kuinka sinä voit sanoa niin?
Tapa jolla sinä katsot minua. Sinä katsot minua kuin naista.
Miksi? Siksikö että minä katson sitä?
Haloo! Minä puhun hänestä.
-Pelkään ettei hän kuule sinua. -Impotenssi. Onhan se ongelma?
Se ei ole ongelma vaan etuoikeius. Sitä sinä et tajua.
En tajua, mitä sitten?
Älä tee niin tyhmiä kysymyksiä.
Jos minä kerron... niin se on meidän loppumme.
Sinun taytyy kertoa. Jos sinä et tee sitä niin sinä hajoat.
Silloin minä kerron sinulle, toveri.
Sinä et ole lainkaan impotentti. Et kun näet lapsen kadulla.
Mitä sillä hetkellä tapahtuu, Andrej? Mitä sinä teet?
Sinä tuijotat häntä.
Onko se niin?
Sinä tuijotat häntä...
Juuri niin kuin sinä tuijotat minua nyt.
Mihin sinä viet minua?
Mikä sinun nimesi on?
Vadim Timurovic.
Vadim Timurovic, miksi sinä et ole kotona tähän aikaan päivästä?
Siksi että...
Siksi että isä ja äiti ovat kuolleet.
Se oli ikävää kuulla. Ei sinun tarvitse itkeä. Minä hoidan sinua.
Mutta sinun pitää tehdä kaikki niin kuin minä sanon.
Ota nyt vaatteet pois.
-Mitä hän tekee? Onko hän hullu? -Riittää! Olen saanut tarpeekseni!
Kukaan ei mene sisään.
Tule lähemmäksi, Vadim Timurovic.
-Mihin sinä viet minua? -Älä siiitä välitä, tule vain.
Minä autan sinua löytämään jotain mitä et luullut olevan olemassa.
Anna minulle kätesi, tule nyt...
-Tunnetko sinä sen? -Tunnen.
-Pidätkö sinä siitä? -Pidän.
Tunnetko sinä sitä? Tunnetko sinä sitä?
Se alkaa kasvaa. Tunnetko sinä sen?
Tällaiselta tuntuu kun sinä isket hampaasi lapseen!
Tällaiselta tuntuu kun sinulla on suu täynnä verta.
Verta joka sytyttää sinut ja täyttää kalusi! Katso sitä.
Katso sitä!
Katso kaluasi!
Sinä kuvotat minua!
Andrej, aiotko sinä kertoa minulle?
Kyllä.
Se on kirjoituspöydälläni konttorissa...
Mutta sinä et voi lukea sitä... Sinä saat antaa sen minulle...
Ainoastaan minä saan lukea sen.
Hyvin tehty, Lesiev, minä olen tosiaan ihmeissäni.
Sinä pidätit hänet kuitenkin. Sen on täytynyt olla vaikeaa.
-Evilenko on tunnustanut. -Vai niin, missä tunnustus on?
-Mikä tämä on? -Hänen päiväkirjansa.
Hän on piirtänyt kaiken.
Kaikki, mitä hän teki uhriensa kanssa, on siinä.
-Nyt on selvää että hän on hullu. -Ainoa idiootti täällä olet sinä.
"Päiväkirjaa" ei voi käyttää. Se ei ole muuta kuin verinen sarjakuva.
Sinun urasi loppuu tässä ja nyt, Lesiev.
-Jos sinä lopetat, lähtevät kaikki. -Kiitos, mutta pyydän että jäätte.
Älä anna tämän kokemuksen mennä hukkaan.
Tällaisia tulee varmaan lisää ja jonkun pitää ottaa heidät kiinni.
Vadim Timurovich! Pian... Alin kerros!
Hän haluaa vain puhua kanssasi.
-Lesiev, hän haluaa puhua. -Kuulustelenko minä häntä?
-Te olette molemmat kommunisteja. -Minä en ymmärrä yhteyttä.
Yksinkertaista. Sinä sotkit tämän. Nyt saat selvittää kaiken.
Jos et saa Evilenkoa tunnustamaan, niin vedän sinut syytteeseen!
lgor Mikailovich!
-Paiväkirja... -Minä pidän sen.
Minä lupasin sen hänelle.
-Sinäkö lupasit sen? -Tämä on vaikeampaa ilman sitä.
Minulla ei ollut siitä hyötyä. Sinäkin voit pärjätä ilman sitä.
Haluatko puhtaan lasin?
Miksi? Minähän olen täällä.
Sielläkö?
Mutta et nyt enää.
Minä en voinut ottaa päiväkirjaasi mukaan.
-Minä tiesin sen. -Silloin on kai vaikeampi muistaa?
Toveri, jos sinä katsot sisään aivoihini niin näet taivaan.
Teetkö sen sitten... päästät minut aivoihisi?
Estääkseni sinua tulemasta sisään, pitää minun päästää sinut ulos.
Tässä listassa on nimet, paikat ja ajat. Haluan että katsot sitä.
Siinä on 36 nimeä. Emme kai ole unohtaneet ketään?
Onko siinä jokin väärin?
-Hae kynä ja paperia. -Meillä on nauhuri.
On parasta että kirjoitat ne muistiin.
15 toukokuuta 1984, Larissa 11 v, metsikkö 137, Kievin alueella.
29. elokuuta 1984, Vera, 18 v, metsikkö 21, Pavloski.
15. lokakuuta 1984,Tamara, 21 v, metsikkö 11, Rostov.
4. marraskuuta 1984, Oleg, 7 v, metsikkö 19, Riika.
24. joulukuuta 1984, Lev, 11 v, metsikkö 22, Leningradin luona.
4. huhtikuuta 1985...
...metsikkö 36, Shakty.
-Kuinka monta niitä on? -55.
Me olemme työskennelleet hyvin, vai mitä toverit?
KIEV 22. toukokuuta 1992
Oletko sinä Andrej Romanovich Evilenko?
Onko se sinun nimesi, Andrej Romanovich Evilenko?
On.
Andrej Romanovich Evilenko, "Metsähirviö" teloitettiin aamulla.
Hän murhasi 55 naista ja lasta ja hänet tuomittiin yli vuosi sitten.
Hänet julistettiin kuolleeksi klo 07.20 tänä aamuna.
Andrej Romanovic Evilenko julistettiin terveeksi ja syylliseksi.
Hänet teloitettiin valtion määräyksestä-
-14. helmikuuta 1994, kukaan ei tiedä missä ja miten.
Heinäkuussa 1993 tarjosi kaksi tutkimuslaitosta-
-saksalainen ja amerikkalainen entiselle Neuvostoliitolle-
-huomattavaa summaa hänen luovuttamisestaan niille.
Elävänä.